PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Můstek.
Výborně, děkuju.
Ať je doprovodí námořník.
Dorazili lodivod a poručík Cardoso, aby nám pomohli s manévrem.
Vjíždíme do přístavu.
Právě včas.
Souhlasím, kapitáne.
Ať jim jde Nicolás naproti.
Ano, kapitáne.
A ať pustí pana Fábregase. Není důvod ho dál držet.
Dobře, kapitáne.
Dobrý den. Kapitán mi řekl, ať vás propustím.
Proč stojíme? Proč jsme nezakotvili v přístavu?
Bohužel je tu problém.
Vstupte, prosím.
Poručík Cardoso z přístavní správy v Riu.
- Poručíku, pan Fernando, majitel lodi. - Pane Fernando.
Jste od policie. Něco se děje?
Naložili jste nějaké trosečníky.
Ano. A neměli žádné doklady.
Před jejich vstupem do naší země musíme znát jejich totožnost.
Jejich popis událostí.
Jistě. Bez problému.
Ještě něco.
Na lodi je prý bedna zlata.
Naše země se dohodly, že ho naše vláda zadrží,
zatímco se vyšetří jeho původ.
Něco byste měl vědět.
To zlato ukradli.
Jak to myslíte?
Tomu nerozumím.
Patří Carlosi Villanuevovi.
Kde je teď?
Ptala ses mě, kdo zabil Rosu Marínovou.
Nemusíš mluvit.
Já jsem ji nezabil.
Musíš mi věřit.
Byla jediná hrozba vašemu manželství.
Nevím, kdo Rosu Marínovou zabil.
Ale nebylo to kvůli zlatu.
Sofía...
Kde je?
Nevíme, jestli přežila.
Za všechno můžu já.
Za všechno.
Musíte se zbavit toho zlata.
Přinese vám jen neštěstí.
Tati!
Ne, tati!
Tati?
Tati!
Je mi to líto.
Evo!
Můj otec.
To mě mrzí.
Musím pryč z téhle lodi.
Brzy se vylodíme, lásko, ale teď ještě nemůžeme.
Jak to myslíš?
Co se děje?
Carolino.
Tohle je poručík Cardoso z brazilské policie.
Nepustí nás, dokud nenajdeme to zlato a neidentifikujeme trosečníky.
Je mi líto, ale prozatím musíte zůstat kotvit.
Jsi majitel lodi, musíš něco udělat!
Carolino,
pojďme se uklidnit.
- Nejlepší bude jim pomoct. - Chci, aby tenhle zlý sen skončil.
Na téhle lodi už toho mám dost.
Už mám dost lidí, kteří mi říkají, ať se uklidním.
Začneme hledat.
Čím dřív skončíme, tím dřív se můžete vylodit.
Vrátím se co nejdřív.
Můžu ti do očí říct, že můj otec tvoji sestru nezabil.
Moc se mi ulevilo, že to nebyl on.
Ale někdo to udělat musel.
Ano.
Ale nevím. Nevím, kdo to mohl udělat.
- Erichu, něco se děje? - Ne. Nic.
Na loď dorazil brazilský policista
a vyptává se na vás.
Když jim řekneš, co se stalo, zatknou nás.
Promluv s Fernandem. Možná vám pomůže.
Ne, po tom, co se stalo, nám Fernando těžko pomůže.
Nebude to snadné, ale měla bys to zkusit.
Nevím, jestli je v mojí moci, o co Casandra žádá.
Už jsem do toho dala tolik času a úsilí,
a jestli nás zatkne policie...
všechno bylo zbytečné.
Krátce po příchodu na loď jsi mě obvinila z vraždy tvé sestry.
Mýlila jsem se.
Moc mě to mrzí.
Ale jistě chápeš, že jsem potřebovala pravdu
a že stále nevím, kdo zabil moji sestru.
A jak by to pomohlo? Rosu nikdo nevrátí.
Ale vrah mojí sestry je tady na lodi.
Ne, to nevíš.
Její vrah může být kdekoliv.
Někdy se dá přežít jen tak, když se díváš
dopředu a zapomeneš na minulost.
Myslela jsem, že mi chceš pomoct.
To dělám.
Ale tohle už zašlo moc daleko.
Pohřbi svoji sestru, Casandro, a žij si svůj život.
Je to nejlepší pro všechny.
Co tady děláte?
Co chcete?
Carol?
Carol, otevři, prosím.
Carolino?
Odešla, ale brzy se vrátí s klíčem.
- Prosím, proč to děláte? - Přines kufr.
- Můžu? - Ano, jistě.
Co je?
Sebastián mi vrátil patent.
Viděli jsme ho prohrát v kartách, jak přesvědčil Artura?
Asi mu dal svoji nemovitost.
Nevím, jak to pro mě mohl udělat.
Dobře. Takže je po všem, viď?
- Všechno se vyřešilo. - Jo.
A co my?
Všechno je vyřešené?
Dimas to neměl zjistit. Vlastně to neměl zjistit nikdo.
Cos pro něj udělal, bylo hodně velkorysé.
Ať je to radši v tichosti. Nejsem hrdina.
Udělal jsem to, protože jsem byl zbabělec a neuměl jsem se tomu postavit.
Změnil ses, viď?
Sebastián de la Cuesta, který opustil přístav Vigo,
byl jiný než ten dnes.
Tenhle se mi líbí víc.
Ale ne dost.
Viď?
- Sebastiáne, radši... - Nic neříkej.
Rozumím tomu dobře.
Každopádně...
Každopádně co?
Já jen...
Jsem rád, že ty a Dimas jste nakonec spolu.
Co ti dává právo rozhodovat, co mám dělat?
Ne, drahá, jen jsem myslel, že Dimas tě miluje.
To jsem ráda, ale já rozhoduju, co udělám se svým životem.
A?
Nejlíp mi bude samotné.
Opatrně s těmi šaty.
Musí to udělat. Moji kajutu taky prohlédli.
Tohle marnění času nás ohrozí.
Pokud do pár hodin nebudeme připravení, jiná loď přepraví kávu.
Nic.
Omlouvám se za potíže.
Děláme to co nejrychleji. Když to vysvětlíte, chápou to.
Děkujeme, důstojníku.
Byl jsem si jistý, že to zlato měl můj bratr.
Ne, pane, neměl ho.
Je politováníhodné se s vámi setkat za těchto okolností, pane Pedro.
Jak víte, to zlato zmizelo.
Prohledáváme všechny kajuty.
Dobře, ale nevím, jak mohu pomoct.
Vy...
Nemyslíte si, že ho mám já, že ne?
Je jasné, že ho nemá.
- Copak to nevidíte? - Evo.
Pane, nemůžeme vyloučit žádnou možnost.
Do toho, hledejte, ale nic nenajdete.
S dovolením.
Moc mě to mrzí, moje dítě.
Já vím, strýčku.
Já vím.
Byla tu Carolina?
Ne, nebyla.
Už se těším, až s tebou budu na pevnině.
Já taky, moje dítě.
Nikde nemůžu najít moji sestru.
Možná chce být sama.
Ne. Je to hodně zvláštní.
Nevím, kde může být.
Dej jí trochu času.
Možná je s Casandrou.
Podívám se po ní.
Pomoc!
Co jste to proboha provedli?
Pomoz mi.
Nemusíš v tom jet, jestli nechceš.
Erichu, prosím.
Jak víš jistě, že to byla ona?
Nikdo jiný to být nemohl, Casandro,
a v hloubi duše víš, že je to pravda.
Prosím, pomoz mi.
Jakmile nám dovolí se vylodit, vyneseme ji v kufru.
A až se dostaneme z města, najdeme bezpečné místo
a zbavíme se jí.
Já nevím.
Nevím. Co když se pleteme?
Podívej se na mě.
Kdo stál celé ty roky při tobě?
- Ty. - Před týdnem jsme byli na člunu
uprostřed oceánu, protože jsme si byli jistí,
že Rosin vrah je na téhle lodi.
Stál jsem při tobě. Vždycky.
Nedovolil bych, aby ti někdo ublížil. S Fernandem jsme se mýlili,
ale s ní máme určitě pravdu.
Věděla, co se děje mezi Fernandem a Rosou.
Casandro?
- To je její sestra. - Cekni a zabiju tě.
A tvoji sestru taky.
Evo.
- Copak je? - Hledám svoji sestru.
Myslela jsem, že je tady s tebou.
Ne, tady není.
Předtím jsem ji viděla v sále, ale teď jsem ji neviděla.
Dobře. Budu hledat dál.
Omlouvám se za potíže. Za pár minut to bude vyřešené.
Už nemůžu cestující držet, začínají být podráždění.
Ano, ale s tím nic nezmůžu. Řídím se rozkazy.
Nikdo nemůže odejít, dokud se to zlato nenajde.
Nevidíte, že jsme prohledali kajuty všech podezřelých?
Prohledali jsme kajuty všech podezřelých.
To zlato nikde není.
Moje sestra taky ne.
- Začínám mít obavy. - Evo.
Něco bys možná měla zvážit.
Co tím myslíš?
Nechci tvoji sestru obviňovat,
ale bylo by snadné si představit, že má něco se smrtí Rosy.
Co to povídáš?
To je vyloučené. Moje sestra není schopná tohle udělat.
Moc dobře věděla o Fernandovi a Rose.
Je to tvoje sestra,
ale byl by to pádný důvod se ukrýt, než dorazíme do přístavu.
Copak je?
Vím, kdo má to zlato.
Děkuju, Francisco. Můžete se jít věnovat svým věcem.
Už abychom dorazili na pevninu.
Nebojte, už tam budeme. Všechno bude lepší.
Dá-li Bůh. Mám vám připravit ovoce?
Ne, děkuju, nedám si.
Slečno. Jste v pořádku?
Ano, Francisco.
Pak se uvidíme. Prosím, běžte připravit zavazadlo.
- Jistě. - Děkuju.
Carolina už se ukázala?
Ne.
Ne, ještě ne.
Ona se objeví.
Pamatuju si, že jako malá se moc ráda schovávala.
Jo.
Ale vždycky mi řekla kam.
Kéž bys ho nechytil.
Odkdy vidíš?
Je to pár dnů.
Dost na to navštívit kapitánovu kajutu.
Požádat ho, ať vám něco schová, abyste viděl kombinaci.
Nějak tak?
Nějak tak.
Sbohem snadným několika posledním rokům.
Sbohem příležitostné šlechetné věci.
Drahá, snad to pochopíš.
Už nemám chuť ani trpělivost něco chápat.
Evo, jdeme.
Neteři...
Mrzí mě to.
Loď už může do přístavu.
- Kde bylo? - Záleží na tom?
Slečno, musíme vědět, kdo ho měl.
Chtěl jste najít to zlato a zatknout Carlose Villanueva.
Carlos je mrtvý. A zlato máte tady.
Můžeme do přístavu?
Dobře. Dejte rozkaz k výjezdu do kotviště.
Vítejte v Riu de Janeiru.
Můžete uvolnit lana.
Děkuju.
Uvolněte lana.
Spusťte lodní lávku.
Je čas vystoupit na pevninu. Konečně.
Ano, kapitáne.
Uvolněte lana.
Mělas pravdu.
Vážně to byla hračka.
Na to si zvykneš. Já jsem vždycky nejlepší.
Nastartuj.
Netvař se tak. Je v tuto chvíli
opravdu něco, co tě překvapuje?
Tys ho měl.
Asi už na to nemám. Nevím, proč jsem to neviděl.
My dva máme hodně společného, tedy kromě nervové soustavy.
Obávám se, že ta tvoje tě nechává ve štychu.
Chtěl sis nechat to zlato, aniž bys mi to řekl, že?
Říká ten, kdo chtěl uprchnout s mým bratrem. Prosím tě!
Rojasi, naše cesty se jednou provždy rozejdou.
A upřímně mi budou chybět tvoje hysterické záchvaty.
Doktore, pojďte se mnou, prosím.
Je čas se vylodit.
Pomocí Carlosovi jsem se chtěl vyhnout vězení,
ale všechno předtím jsem dělal pro nás oba.
Já vím. Ale aniž bys mi to řekl.
Nesouhlasil bych s tím.
Neteřím jsem nechtěl ublížit.
To taky vím.
Kupředu.
Musíme jít.
Co to děláš?
Carolino.
- Vodu. - Simóne, vodu.
- Pomoc! - Přestaň!
Ne, pomoz mi, prosím.
Vidělas, co udělala? To už nezkoušej. Přines to, Simóne.
Erichu, poslouchej mě,
možná má pro nás větší cenu živá. Požádáme o výkupné.
Mýlíš se, pokud si myslíš, že tu šlo o peníze.
- My chceme spravedlnost! - Carolino.
Casandro, prosím.
Pomoz mi. Řekni to mojí sestře.
Hledám Carolinu a nemůžu ji najít.
Jak to myslíš?
Někde být musí.
Co se děje?
Je možné,
že Carolina má něco se smrtí Rosy Marínové.
Ne. To je absurdní.
Co když vyvedla hloupost?
Běž do foyer.
Podívám se do její kajuty.
Carolino?
Nevidím ji.
Z lodi musí jít tudy.
Třeba ji Fernando našel.
V kajutě není.
Našel jsem tohle.
Je její.
Takovou náušnici jen tak neztratíš.
Co když ji unesli?
Zavolám policii.
- Dobře. - Moment.
Proč nesou ten kufr?
Takhle jsme daly do kufru Sofíi.
Hej, stůjte!
Stůjte!
A ten kufr? Kam jdete?
Nepřibližujte se.
Odhoďte tu zbraň.
Zatkněte je!
- Carolino. - Lásko moje.
Carol, probuď se.
Už je dobře.
V pořádku, neboj.
Co to děláš? Zbláznila ses?
Carolino.
Zabilas moji sestru?
Casandro, děláš chybu.
Moje sestra nic takového nedokáže
a ty to víš.
Zahoď tu pistoli!
- Carolino. - Evo.
Řekni mi pravdu.
Pokud si myslíš že jsem zabila tvoji sestru, střílej.
Střílej.
Zatkněte ji!
Carolino, promiň.
- Carolino. - Mohla tě zabít.
Slož to pořádně.
Na co, když to budeme žehlit?
Myslím, že by mi neublížila.
Proč ji pořád bráníš? Ta žena je šílená.
Je posedlá smrtí své sestry.
Nakonec je mi jí líto.
Máš důvod ji omlouvat?
Fernando má pravdu. Nemůže brát zákon do svých rukou.
Půjde do vězení a vraha své sestry nenajde.
Dámy.
- Kufr je připravený. - Děkujeme, Francisco.
Vstupte.
Cestující se vylodili. Vy jste poslední.
Jdeme.
Nervózní?
Tři roky jsem žil v tom, že je mrtvá.
Pro ni to taky jistě není snadné.
Oba jsme dospělí.
Ona pochopí, co se stalo.
A ty? Čeká na tebe nějaký editor?
Jo.
Na tomhle všem je dobré jen to, že mi to pomohlo napsat román.
To je všechno?
Ne. To není všechno.
Hodně štěstí.
Díky.
A nezatoulej se moc daleko.
- Podívám se, jestli vyložili auto. - Hned přijdeme.
Francisco, vraťte klíč a tady...
se podepište.
Můžeme jít?
Ano. Jdeme.
Někdo zfalšoval její rukopis, ale udělal špatný podpis.
Kvůli babičce se vždycky podepisovala María Rosa.
Tady je Rosa Marínová.
Z lodi neodešla živá.
Carol?
Moment, prosím.
Zjistěte, jestli už přijel policejní vůz.
Varelo, na moment.
Carolino, moc mě to mrzí.
Já...
Nevím, co mám říct.
Není moc co říct.
Takhle to nemělo skončit.
Nikdy to nemělo začít.
Možná se potkáme v jiném životě.
A všechno může být jiné.
Doufám, že ne.
Šlo mi o sestru.
Pro svou bys udělala cokoli.
Varelo.
Carolino.
Přeju ti štěstí.
S Fernandem,
nebo bez něj.
Slečno, prosím.
Jak s ní můžete mluvit, slečno? Měla by shnít v pekle.
Slečno, radši mámu poslechněte, nebo si to odskáčete.
Chudák Sebastián s ní měl peklo.
Všechny tři jste pro mě dcery.
Ochráním vás jakkoliv.
Udělala byste cokoliv,
že ano?
Samozřejmě, slečno.
Francisco...
ten dopis se nikdy pod dveře nedostal.
Napsala jste ho vy.
Napsala jste ten dopis od Rosy Marínové.
Je to stejný způsob podpisu.
Francisco?
Ne.
Ne, to není možné.
Věděla jste o Fernandovi a Rose.
Mami?
Jen jsem chtěla...
Chtěla jsem pomoct.
Řekla jsem jí, ať ho nechá.
Jen jsem chtěla pomoct.
Ale neposlouchala mě.
Nedovolím vám ublížit Carolině.
Ihned napíšete dopis Fernandovi,
že ho opouštíte,
- a navždy mu zmizíte ze života. - Kdo myslíte, že jste?
Hned řeknu Fernandovi, co se stalo.
- To ne! - Pusťte mě!
- To nedovolím. - Pusťte mě!
- To vám nedovolím! - Z cesty.
Jste šílená, paní.
Nechci vám ublížit,
ale musíte ho opustit.
Vezme si slečnu Carolinu.
Nemůžete stát mezi nimi,
protože vám to nedovolím.
Jak jste mohla celou dobu mlčet?
Udělala jsem to pro vás, slečno.
Už jsem vás nemohla nechat trpět.
Zaplatím.
Zaplatím za své činy,
ale nelituju toho.
Co se to děje?
Co je to?
- Mami! - Francisco!
To byla ona.
Slečno!
Francisco?
Francisco, prosím! Kam šla?
Já nevím.
Francisco!
Mami!
Přibližte se a já skočím!
Jen klid. Nikdo se nepřiblíží.
Udělala jsem to pro vás, slečno.
Abych vás ochránila.
Jako jsem to dělala pro všechny tři.
Nechtěla jsem ji zabít.
Nicolási, pomozte jí! Ona se pomátla.
Ještě krok a skočím!
- Mami, prosím! - Francisco, prosím!
Je tu Verónica. To jí nemůžete udělat.
Nemůžete to udělat nám.
Slibuju, že se to vyřeší.
Omlouvám se. Mrzí mě to.
- Ne! - Francisco!
Bude v pořádku?
Doufám, Verónico.
Jdi do sanitky. Pojedeme do nemocnice
a sejdeme se tam.
To mě mrzí.
Čekal bych jakoukoliv dobu.
Děkuju ti za všechno.
Není důvod mi děkovat.
Běž.
Počkejte v autě, hned přijdu.
Nicolási.
Jedeme, Evo.
V tomhle autě jsme seděly před dvěma týdny
a mířily na loď.
Kdyby nám o té plavbě někdo řekl, nevěřily bychom mu.
Nikdo není připravený na to, co se nám stalo.
Ale musí to být pro něco dobré.
Pro tebe ano. Máš materiál na román.
A ty?
Něco sis z té plavby musela odnést. Dobrého, nebo špatného.
Asi jsem trochu víc nedůvěřivá.
Dřív jsem se moc nechala ovlivnit.
Ale...
odteď za sebe budu rozhodovat sama.
Ať to dopadne jakkoli.
Tak to je dobře.
Jo. To asi je.
A mně věříš?
Ne.
Vždycky.
Můžeme jet?
- Jistě. - Jedeme.
První plavba Bárbary de Braganza
skončila.
Stala se spousta nečekaných věcí.
A pak byly ty, které se mohly stát,
protože ačkoliv jsme to nevěděly,
byla to naše první plavba,
ale ne poslední.
Čekal další cíl.
A kdo ví? Možná...
i další záhada.